GOSPOĐA BOVARY.
Jedan, dva, tri, četiri, pet,
šest, sedam, osam, devet, deset.
Camille, Emma! I na početnu poziciju!
Molim te Bože, daj da on bude onaj pravi.
Emma,
plakao sam kada je preminula tvoja majka.
Nisam znao kako odgojiti djevojčicu.
Svinju? Da. Ali tebe, sa svim tvojim idejama, nisam.
Charles, ti si dobar čovjek, i odličan doktor.
Emmina majka konačno može počivati u miru znajući da sam joj dobro udao kćer.
Ovo je bio najdraži vjenčani poklon tvojoj majci.
Sjeti se nas kad budeš jela slatko.
Živjeli!
Ovo je Henrietta. - Drago mi je, gospođo.
Možeš li nam pomoći s ovim stvarima? - Naravno. Pustite meni, gospođo. - Hvala.
Što je bilo, draga?
Sve je to prirodno.
Trebam skinuti haljinu.
Ne mogu je skinuti sama. - Da, izvini.
Nastavi spavati, dušo. Nisam te htio probuditi. - Ostani sa mnom.
Pacijenti su ti koji moraju tražiti utjehu u krevetu, a ne doktori.
Zar nisu svi doktori ujedno i muževi? - Samo navečer, dušo.
Ugodan ti dan želim.
Vrlo su lijepe, gospođo. - Hvala ti.
Je li to za jelo? - Naravno. - Sigurno si potrošila cijelo popodne na to.
Ne trebaš se toliko mučiti. Henrietta vrlo lako ubere neko voće iz voćnjaka.
Da li bi to radije želio? - To je jednostavno običaj.
Donesi nam voće, molim te.
Jesi li imao nekog posebnog pacijenta danas? Neku zanimljivu bolest?
Zanimljivu?
Jednom je pacijentu trebalo pustiti krv. Kod drugog sam primijenio pijavice.
Njegova žena mi je pripremila ukusan omlet od gljiva za ručak.
A onda popodne, jedan pacijent je imao nešto neobjašnjivo.
Pregledao sam njegovu kahlicu dvaput, ali i dalje ne znam što mu je.
Gospođo? Došao je g. Lheureux da vas vidi.
Kao što su svi i rekli, prava ljepotica.
Hvala vam, ali moram vam se ispričati.
Nije pristojno da vas primim s ovako neurednom kosom. - Ne, ne.
Oprostite meni na naglosti,
ali nisam više mogao čekati, morao sam zadobiti vaše povjerenje.
Rekli su mi da ste elegantna žena s ukusom, a ja sam na usluzi takvim ženama.
Što god zaželite, ja ću vam to nabaviti. Idem u Rouen dva puta tjedno. - Stvarno?
Povezan sam s najboljim trgovačkim kućama, npr."Trois Freres", i sl.
Što god zaželite, romantične romane, čokoladu, slatkiše.
Pogledajte ovo. Zar nisu lijepi?
Da, jesu. - Koliko ih želite? - Bojim se da ne mogu, tek sam stigla.
A ovo je napravljeno od bisera. Izradili su ih osuđenici sa Kariba.
Divno je, ali prerano je. Htjela bih vam pokazati nešto.
Vjenčani poklon mog oca.
Jednostavno prelijepo. Imamo toliko toga za podijeliti.
Ove, ali stvarno, morate imati.
Ovo je istkano u Alžiru, ali ova svila, kako da kažem, je mitske kvalitete.
Dodirnite jedan, dodirnite jedan. Imate istančan ukus!
Hvala vam.
Anđeo!
Pogledajte bliže. Pogledajte ove šljokice, kao zrnca zlata.
Blistaju poput zvijezda na nebu.
Koliko koštaju? - Gotovo ništa.
Stvarno su lijepi, ali zbilja, ovo je prerano.
Nisam još stigla razgovarati o ovim stvarima s Charlesom. - Razumijem vas.
Ostavit ću vam par modnih žurnala i knjiga s tkanina.
Ne biste se trebali brinuti oko novca. Ja vam ga mogu dati, ako je potrebno.
Kao zajam, naravno. Znam da Charles može vratiti. - Zajam?
To znači da mi možete platiti kad god poželite.
A sad, pogledajte ovo. Lijepo, zar ne?
Lheureuxova kuća. U njoj vodi svoj vlastiti dućan.
Ovdje je kraj sela.
Dođi.
Upoznat ću te s Homaisom, lokalnim ljekarnikom. Vrlo blisko surađujemo.
Emma! Napokon se upoznajemo! Tako ste lijepi. Dobrodošli u Yonville.
Dušo, ovo je gosp. Homais, a ovo je gosp. Binet, ubirač poreza.
A ovo je Leon Dupuis, naš odvjetnički pripravnik.
Sigurno se niste stigli odmoriti od putovanja? - Ja uživam u promjeni.
Mučno mi je stalno biti na istom mjestu. - Slažem se u potpunosti.
Ne ja. Ja sam zadovoljan svaku večer lijegati u isti krevet.
Nema ništa ugodnijeg od putovanja. - Da ste stalno u sedlu ne biste tako pričali.
Niste u pravu. Da dokažem. Prošle godine bio sam u Švicarskoj.
Ne možete ni pojmite veličinu dolina, poetičnost jezera.
Ispunilo me takvim zanosom. Išao sam...
Emma, nemojte miješati Leonovu profesiju i njegovu dušu.
Možda se čini kao odvjetnik, ali je u duši posljednji romantik u Francuskoj.
Ne, ne, nije smiješno. Zapravo sam vrlo zabrinut.
Neki dan sam čuo kako pjeva "Anđeo Čuvar" u svojoj sobi i baš se trudio.
Mojoj duši najugodnija je glazba. - Zar i vi, Emma?! Vi trebate biti razboriti.
Zapravo vas trebam zamoliti jednu uslugu. - Mene?
Htio bih vam nešto pokazati u kuhinji. Gospodo, ispričajte nas.
Gosp. Binet, možete li mi dodati kruh?
Hippolyte radi u ovom restoranu dan-noć, čisteći stolove.
I sve to radi s teškom preprekom.
Nije li tako, Hippolyte? Pokaži gospođi svoje stopalo.
Vidite? Zar nije grozno? - Žao mi je.
Emma, kao pristalici napretka, moja dužnost je da vučem ovaj grad naprijed.
Zato trebam vas da uvjerite Charlesa da operira ovog siromaha.
Niste mene pitali da li ja to želim. - To je za tvoje dobro!
Što kažete? - Nije moje da savjetujem Charlesa.
Ne, zaboravite na tradiciju i običaje. Ovdje nema rizika, samo dobiti. Uspjeh.
Određeno olakšanje. Poboljšanje zdravlja pacijenta.
A ne manje važno, i slava koju će steći kirurg.
Sve to zvuči primamljivo, ali odluka nije moja, nego Charlesova.
Dobro onda. Ali bar ćete mi probati pomoći?
Vidjet ćemo. - Odlično.
Nisam posvetio dovoljno vremena vrtu.
Mogao bi biti tako lijep. Ja ću se pobrinuti za to.
Što kažeš na vrtni ribnjak?
Bit će vremena da ga urediš kako želiš. Hajdemo unutra.
Ali i ti bi trebao uživati u njemu? - Da, ali ne ovako rano, i ne po hladnoći.
Još jedan. Ovaj bi trebao biti najgori.
Da, evo ga skida se.
Većina toga je zacijelila.
U redu je. Možete se obući.
Ne, to je kad završite operaciju.
Vrlo je slikovito. - Da, vjerujem da nikada niste vidjeli takvo nešto.
Ovdje kaže da se koristi ruka.
Važno je da svi razumijemo buduću važnost ovog stroja.
Ovo je simbol industrije. Veliki uspjeh inženjerstva.
Primijetite kako pokretna traka tjera konja na pravilne pokrete.
Ali čini se da je ovakva konfiguracija neugodna konju.
Kad se životinja odmara? Mislim da bi se dva konja trebala izmjenjivati.
Svaki grad ima svoje razonode. - Je li ovo naša? - Definitivno nije pariška.
Jeste li ikad bili? - Jesam. Bolje je nego što možete zamisliti.
Pobudi ti sva osjetila. Ni blizu Yonvilla.
Ispričavam se. Ne bih smio tako govoriti. Tek ste stigli, i...
Da budem iskren, ovdje nema ničeg za moju dušu, jedino za moj um.
Osjećam krivnju što sam to rekao. - Nemojte. Krivnja ne donosi ništa dobro.
Kad su me poslali u samostan na izobrazbu, imala sam savršenu viziju tih
bljedolikih žena sa svojim krunicama i uvjerenjima.
Htjela sam biti kao one, ali nisam mogla.
Mučila sam se da nađem neki zavjet za ispuniti.
Na ispovijedima, čak sam i izmišljala male grijehe. Ne, bila sam posramljena.
Htjela sam samo osjećaje, ali ne i disciplinu.
Časne su rekle da sam izabrala krivi poziv i izolirale me
da čitam romantične romane i ispunim želje svog srca.
Zbog njih sam se razboljela, ali tek sam kasnije shvatila da
zbog krivnje nisam ostvarila sreću koju zaslužujem.
Jeste li pronašli tu sreću ovdje?
Oprostite. Nisam čula kada ste ušli.
Charles je u posjeti pacijentu. - Nisam došao vidjeti Charlesa.
Niste? Kako vam ja mogu pomoći?
Nikakva pomoć... Htio bih da mi se pridružite u šetnji.
U šetnji? - Divan je dan.
Imam dar za vas.
Ne mogu ga prihvatiti. - Obična sitnica. Ostatak od mojih pariških dana. Uzmite.
Kad sam bila mala, imala sam ovakvu kartu.
Svaku večer, zaklopila bih oči i zamišljala sebe u kočiji kako
prolazim šetalištima i preko mostova, pored užurbanih ljudi. Svi su nekamo išli.
To je sve što mi je ostalo.
Opet sam pobijedila. - Ja idem u krevet.
Možemo li mi odigrati još jednu? - Slobodno.
Laku noć. - Laku noć, Charles.
Pođite sa mnom.
Molim vas. Moram razgovarati s vama.
Dođite.
Bojim se da ludim. Stalno mislim o vama.
Ne mogu čuti svoj glas u glavi. Samo vaš glas čujem.
Ja sam udana. - Recite mi da ne osjećate isto što i ja.
Reći ću vas roditeljima. Sad se vratite na svoje mjesto i budite mirni.
Charlotte, mirno sjedi! Sada svi...
Mali nitkovi. Ne poštuju ništa.
Ugodno izgledate, gđo Bovary. - Ne osjećam se ugodno, Oče l'Abbe.
Ni ja. Možda sam nešto pojeo. Ili je do godišnjeg doba.
Hladni dani znatno nas oslabe, zar ne?
Pretpostavljam. - Kao što sveti Pavao kaže: "Rođeni smo da bi patili."
Poznavao sam mnoge mlade majke, izvanredne žene, prave svetice,
koje nisu imale dovoljno kruha.
Što je s onima, Oče, koje imaju što jesti, ali nemaju...
Drva za ogrjev?
Zar je to važno? - Je li to važno?
Kad imate toplu vatru, dovoljno, hrane, i dobrog muža onda... Boudet!
Dobit ćeš po ušima!
Kad smo kod toga, kako je g. Bovary? - Zato sam htjela razgovarati s vama.
Također bolestan. Previše radi. Nas dvojica smo najzaposleniji u župi.
Ja sam doktor za dušu, a on za tijelo.
Niste nimalo dobro. Trebali biste ići kući.
Uskoro će Prva pričest i moram od ovih vražića stvoriti svece.
Rekao sam vam da budete mirni!
Znaš li da se Leon seli u Rouen?
To mi Homais rekao danas. Nije to najavio unaprijed. Homais je ljut.
Mora naći novog podstanara. - Je li rekao kada? - Sutra ili prekosutra.
Nisam primijetio da Leon ima tako naglu narav.
Da kažem to gospodinu? - Ne, nemoj. Samo će se brinuti.
To su samo moji živci. - Proći će vas to. S vremenom ćete zavoljeti ovo.
Zamišljala sam da će mi ovo biti najsretnije razdoblje u životu,
ali mirnoća ovog života, nije ono o čemu sam sanjala.
Dan za danom prolaze, svaki isti, nikad ništa novo.
Je li ovo Božja volja?
Je li moja budućnost kao tamni hodnik sa zaključanim vratima na kraju?
Stalno čitaš. Pokvarit ćeš vid.
Ova knjiga je tako zanimljiva. O Orijentu je.
O njihovoj odjeći, običajima, čak i njihovoj medicini.
Mogu ti je pročitati. Mogao bi primijeniti nešto iz nje.
To su samo kurioziteti. Nemaju stvarnu primjenu u Yonvillu.
Ali nećemo valjda provesti cijeli život ovdje.
Teško da ćemo ikada živjeti na Orijentu.
Znam to, ali mislila sam možda na Pariz ili Rouen.
Zar misliš da seoski liječnik može samo tako otvoriti ordinaciju u Rouenu?
Ali ti nisi seoski liječnik!
Vrlo dobro. Ali još zategnite.
Moj čovjek otvara ordinaciju u Rouenu, pa smo sada bez doktora u Vaubeyssardu.
Gospođa Bovary, pretpostavljam?
Pravi ste sretnik doktore.
Sigurno je slomljena. Emma, možeš li reći Henrietti da zagrije malo vode?
Radite li nedjeljom? - Ne, markizu. Nedjelje provodim sa ženom.
Možemo pozvati i nju da nam se pridruži.
Organiziram lov iduću nedjelju, i treba nam doktor na licu mjesta.
Mogu li računati na vas? - Pa...
Želi li gospođa jahati s nama?
Lov, kažete? U nedjelju?
Pa, mogli bismo. - Odlično. Veselim se tomu.
Drago mi je što vas vidim. Lijepi ste kao inače.
Markiz d'Andervilliers pozvao je mene i Charlesa u lov s psima.
A vi nemate haljinu za jahanje?
Ova će biti vrlo skupa. - Ali zar mi nećete povećati zajam?
Novac nikad ne bi trebao biti problem, nego rješenje.
Ispričavam se što vam gospođu vodim s nama u lov.
Vi ćete ostati u dobrom društvu. - Naprotiv, uživajte u lovu.
Dobro će joj doći malo svježeg zraka i tjelovježbe. Meni je sedla i previše.
Ja ću uživati ovdje u gozbi.
Dragi prijatelji! Drago mi je što ću ovaj trenutak podijeliti sa svima vama.
Ni sâm ne mogu potpuno shvatiti razlog svoje euforije.
Lov je dio mog života i moje duše. Tko može živjeti punije,
voljeti dublje, slaviti bolje od lovca sa svojim konjem i psima?
Sada, dragi prijatelji, penjite se na sedla!
Uđi. - Dobro jutro, gosp. - Dobro jutro. - Gospođo.
Što je bilo, gospođo? - Ne nosiš uniformu?
Ne, gospođo, nikad nisam. - Da, to je moja krivnja.
Nikad ti je nisam kupila. - Meni ne smeta raditi u svojoj odjeći.
Da, ali uz tvoju profesiju ide uniforma.
Otiđi kod Lheureuxa. On će se pobrinuti za to.
Kako vi kažete, gospođo.
Što je to? - Koje? - Ta kutija.
To je kutija s cigarama. Nisam našao prigodan trenutak da je vratim markizu.
Sačuvaj ovu za trenutak, kad operiraš Hippolyta. Ja ću ovo vratiti markizu.
Razmišljao sam. - Zašto? Moramo ići naprijed.
Kao što je Homais rekao, postoje samo dobiti. - Ne. Postoje i rizici.
Što misliš kako je markizov doktor otvorio ordinaciju u Rouenu?
Riskirao je.
Želim promijeniti sve zastore.
Neka budu od zlatnog damasta s nekim protkanim uzorkom.
Točno znam što želite.
Želim i novu posteljinu i dva srebrna svijećnjaka.
Srebrna? - Da, jer su zlatni dvaput skuplji.
Da, ali jedan velik zlatni bi puno bolje pristajao stolu,
a samo malo bi bio skuplji od dva srebrna.
Još nešto? - Ima još nešto. - Nemojte oklijevati.
Vidjela sam sag... - Sag! To i nije neki problem.
Ali što ćemo s haljinama? - I njih ćete dobiti. Ne paničarite! Pridrži ovo.
Svaki trenutak u kojem nemate ono što volite je trenutak bez ljubavi.
Srce bez ljubavi je srce bez glasa. Nema pjesme, nema života.
Što misliš je li ovo previše ozbiljna kombinacija za sajam?
Izgledate prelijepo. Imate divnu liniju. - Žlica octa uz svaki obrok.
Nakon tjedan dana, privikneš se na okus.
Doktore, gospođo. Divno jutro!
Da. Svi su vani. Nije previše hladno.
Divna životinja. - Izvanredna. Vrijeme je za nagrade.
Neću vam smetati. Uživajte u ceremoniji. Drago mi je što sam vas vidio. - Ugodan dan.
Bi li se ljutio ako odem kući da se odmorim?
Umorna sam, a ne bih htjela propustiti večerašnje slavlje.
Jesi li bolesna? - Ne, samo sam umorna.
Hoćeš da ja idem s tobom? - Ne, ne. Znam koliko ti ovo znači.
Vaša poruka me zabrinula. Jeste li dobro?
Iskreno? Padam u depresiju.
Vi? - Da bar pronađem ljubav, ne bih morao glumiti sreću
i trošiti vrijeme na maštarije.
Kao ženi, nisu mi dopušteni takve razbibrige. - To su tužne razbibrige.
Jer nema sreće u njima.
Gospodo, prvo bih se želio zahvaliti predstavnicima vlasti.
Moja je dužnost da odam počast... - Opet, "dužnost". Stalno ta "dužnost".
Muka mi je od te riječi. Dužnost svakoga je da osjeti divote,
da cijeni ljepotu, i da ne prihvati norme društva.
Donekle, svatko mora prihvatiti vrijednosti ovog svijeta
i prihvatiti njegov moralni kodeks. - Ali postoje dva kodeksa.
Jedan je vječni, poetični, i on je naš. A drugi su...
tužne norme.
Uz dužno poštovanje, markizu, mislim da bismo morali završiti ovaj razgovor.
Što smo onda vi i ja?
Mogu vam ponuditi samo svoje prijateljstvo.
Kako se usuđujete? Došli ste ovdje nudeći mi svoje prijateljstvo?
Gospođo Bovary. - Charles vam je zaboravio vratiti ovo.
Niste prešli sav ovaj put kroz šumu samo da mi vratite kutiju za cigare?
Sjednite, molim vas.
Pa... Razmišljala sam.
Stvarno? O čemu? - Shvatila sam,
prije nego sam se udala, zamišljala sam svoj budući život kao dijete u kazalištu.
Sjedila sam uzbuđeno i nestrpljivo čekala početak predstave.
Dok sam bila mlada, bio je blagoslov to što nisam znala što će se dogoditi.
Sad mi se čini, da sam bila kao nedužni zatvorenik,
osuđena ne na smrt nego na život, još nesvjesna što ta kazna uistinu znači.
Što sam starija, to sve više shvaćam da je u biti
život razočaranje.
Vama jednostavno treba prijateljica koja vas može savjetovati o ženskim stvarima.
Nažalost, ja nisam... - Došla sam tu jer trebam vas.
Neću više stajati mirno u ovoj groznici očaja.
Vi stojite neumoljivo ispod drveta jabuke, a želite mirisati cvijet naranče.
Točno je, stojite mirno izgubljeni u svijetu iluzija.
Volite čuti savjete, ali nemate hrabrosti djelovati po svojim osjećajima. - Imam!
Molim vas, nemojte me odbijati!
Da...
Uistinu...
Trebalo vam je dosta hrabrosti samo da dođete ovdje.
Gospođo. Došao je gosp. Homais. - Emma, lijepi ste, mudri, i čudotvorni.
Ne znam kako ste to uspjeli. - Za sve je zaslužan gosp. Lheureux. - Gosp. L...?
Nisam govorio o kući, koja je uistinu elegantno uređena.
Charles je pristao operirati Hippolytevu bolesnu nogu. Da!
U ovoj knjizi je sve što mu treba za operaciju.
Ne dajte mu da se odmara dok sve ne prouči. Jeste li čuli? - Da. - Odlično.
I vrlo brzo, bit ćete supruga poznatog seoskog kirurga.
Što je? To ste i željeli, zar nije? - Naravno. - Naravno.
Marljivo učite, Charles!
Voliš li me?
Naravno.
Veoma? - Da.
I nisi volio nijednu drugu?
Što si ti mislila da sam ja djevac? - Nisam.
Ali ja te volim toliko da ne bih mogla živjeti bez tebe. Zar ne vidiš to?
Građani Yonvilla, pred vama je vaš odlični doktor, Charles Bovary,
koji će danas napokon izliječiti nogu našeg jadnog hromog prijatelja Hippolyta.
Možete prići bliže, ali budite mirni.
Još malo konjaka. Hajde, popij dobar gutljaj.
To je dobro. - G. Dubuc, možete li pridržati napravu?
Ne smije se pomjerati.
Počinjemo.
Znam.
Drugi rez.
Skoro pa gotovo.
Usprkos svim predrasudama, koje su i dalje česte u jednom dijelu Europe,
tračak nade ipak dopire do naših seoskih mjesta.
Iako je bio utorak, naš grad je prisustvovao velikoj kirurškoj operaciji
i djelu velikog čovjekoljublja.
Gosp. Bovary, naš najistaknutiji liječnik, operirao je sakatu nogu.
Operacija je, uostalom, izvršena nekom čarobnom lakoćom
i jedva se na koži pokazalo par kapi krvi, tek kao znak, da je uporna tetiva
napokon popustila pred naporima umijeća.
Za napredak. - Za napredak!
Pomozite! Poludjet ću. Ne prestaje vrištati. Misli da umire.
Smirite se. Što je s našim nezahvalnim pacijentom? - Ima strašne grčeve.
Udario je mehaničkom napravom na njegovoj nozi u zid, kao da će ga probiti. - Dobro.
Pođi, Charles. Moraš se uvjeriti u uspješnost operacije.
Vratit ćemo se vrlo brzo.
Pa? - Skinuo sam napravu, ali je oteklina gora nego što sam mislio.
Možda je ipak bio valgus. - Što? - Možda sam prerezao pogrešnu tetivu.
Brine me, ako ne zaraste pravilno i dođe do gangrene, morat ćemo je amputirati.
Ljubavi. - Ne diraj me. - Što je? - Nije ovako trebalo biti.
Znaš koliko te volim... - Prestani!
Smiri se. Nisi svoja. - Ostavi me na miru!
Kako Charles može biti tako spokojan?
Uopće nije svjestan mojih muka.
Da me bar jednom probao razumjeti, ja ne bih...
On je uzrok moje patnje.
Da me bar jednom prebije, pa da imam razloga da ga mrzim.
Tu si.
Otmi me! Preklinjem te!
To je nemoguće. Nepromišljeno je. Sama sebi škodiš.
Ti si udana, Emma. - Mi bismo se mogli vjenčati.
Mogili bismo živjeti negdje drugo. Npr. u Parizu!
Stvarno si poludjela. To je nemoguće!
Molim te! Mislila sam da sam se udala za doktora, ali on to nije.
On je mesar. Muči me.
Neću izdržati još jedan dan da jedem dok pored mene seljani kašlju
i prepričavaju mu svoje odvratne povijesti bolesti.
Imaj hrabrosti. Budi strpljiva. - Bila sam strpljiva! Dovoljno sam patila!
Ne mogu više ovako!
U redu. Daj mi samo vremena da prerasporedim neke poslove.
Izgledaš prelijepo.
Henrietta, prestani plakati.
Obećaj mi da ćeš se brinuti o Charlesu. On je dobar čovjek.
Hvala vam.
Tko je to bio? - Dar od markiza.
Gosp. Homais. - Oprostite mi. Ali morao sam sâm vidjeti.
Od kajsija? Ne, ne. Ne vjerujem u to. To je nevjerojatno.
Da, poremećaji živčanog sustava mogu biti vrlo neobični.
Moj prijatelj ima pseto koje spopadnu grčevi, čim mu tko pokaže burmu-tiču.
Ali je vrlo intrigantno, zar ne? - Ne, nije. Probudit ćete Emmu.
Odmaraj se dušo.
Evo i drvene noge za našeg pacijenta.
Na vrhu je obložena plutom, ima zglobove na pera. Vrhunske je estetike.
Nisam naručio to. - Ali gospođa jest. - I nije jeftina. 300 franaka.
Želim odmah naplatiti, jer gđa još nije uplatila depozit. - Slobodno je zadržite.
Ne mogu. Napravljena je po točnim mjerama.
Ali ne mogu vam platiti. - Morate, inače ću postupiti prema zakonu.
Dajem vam vremena do proljeća, a onda ću vam povećati zajam za još 500 franaka
kojim možete pokriti troškove nastale zbog njene... - Bolesti. - Bolesti. - U redu.
Dragi Charles, mislim da ja imam lijek za vašu gospođu.
Emma, znate li tko je veliki bariton Romeo Fidanza? - Naravno. - Što je s njim?
Moj najbliži suradnik, vlasnik "Trois Freresa", organizira koncert.
Imam par pozivnica. Samo za svoje najbolje klijente. Upravo to joj treba.
Da se fino obuče, bude svoja i uživa u onome što voli.
Zamislite kako ćete prelijepo izgledati u onoj divnoj svilenoj haljini.
Onoj sa širokim stražnjim dijelom.
Emma, dušo. Nećeš vjerovati tko je tu!
Leon! Koja slučajnost. - Je li vam ovo prvi put da ste u Rouenu?
Ja sam tu studirao medicinu, ali je njoj prvi put.
Prvi put ste na komornom koncertu? - Da. - I? - Bilo je prelijepo.
Sigurno vam to puno znači. - Kakav je život u Rouenu?
Radim u velikom uredu, stječem praksu dok ne završim studij.
Imate li vremena za uživanje u kulturnom životu?
Naravno. Idem često na opere. Vidio sam sve poznate tenore,
Rubinija, Grisija, Perianija. - Ne mogu ni zamisliti.
Sutra Rubini ima nastup. Izvrstan je. Trebali biste doći.
Nažalost, ja moram krenuti natrag ujutro.
Iskreno, u 4 godine studiranja nikad nisam bio na operi. Ne razumijem joj svrhu.
Od glazbe ne mogu se čuti riječi i nemoguće je... - Charles!
Želiš li ti ostati, dušo? - Mogli bismo se naći u katedrali. Morate ga vidjeti.
Razmisli dušo. Jutro je pametnije od večeri.
Hippolyte! Pomozi nam.
Kako vas služi drvena noga?
Samo mi dajte par novčića i ponijet ću vam prtljagu.
Taj.
Hvala.
Što je bilo?
Preminuo mi je otac.
Čuo sam vijesti, i u ovom za vas teškom trenutku došao sam ponuditi svoje usluge.
Hvala, ali ne trebamo ništa. - Sigurno? - Da.
Gospođo, mogu li razgovarati s vama na samo? U vezi onog posla.
Bio sam dobar prema vama, Emma.
Nije li vam drago što ste sreli starog poznanika u Rouenu?
Ne mislite li da je izbor trenutka vašeg dolaska malo neprikladan?
Vaš muž je dobar čovjek. Srdačan. Pošten. - Što želite?
Vaš dug je postao ogroman, ali to već znate.
Ovo se više odnosi na vaše male... rouenske tajne.
Njegov otac još nije ni pokopan, a vi me ucjenjujete?
Saznao sam da je Charles naslijedio 14 jutara zemlje izvan grada, tako da...
Mogao bih mu povećati zajam. Ali u njegovu stanju...
Bolje bi bilo da vama dâ punomoć.
Tako bismo nas dvoje mogli nastaviti naše poslovne transakcije.
Ovu.
Ovu...
Ovu ne.
Previše si nestrpljiva. - Grozno je. Prsti su mi ukočeni.
Znam. Pokušaj ponovno.
Nema svrhe. Ne mogu napredovati bez poduke. - Nemoj tako. - Ali istina je.
Učitelja nema prije Rouena. - Ako baš moraš, uzmi poduke.
Kako si provela dan? - Dobro.
Baš sam se divio vašem novom tepihu, Emma. - Hvala vam.
Henrietta vas još nije poslužila? - Nije.
Zaboga, sigurno ste gladni. Idem odmah da vas poslužim.
Što je bilo? Što ti je tvoj prijatelj utuvio u glavu?
Misliš Homais? Ništa.
Lheureux te je tražio danas. Donio je račun, i ja sam ga otvorio.
Zašto si to uradio? - Moram ti reći da ne zarađujem,
da nikad nisam zaradio toliko novca koliko iznosi taj račun.
Molim te, dragi. Uznemiruješ se bespotrebno. Pogledaj što sve imamo.
Tepihe, nove zastore, namještaj.
Kad svu tu količinu sagledaš, onda cijena i nije toliko velika.
To je čisto rasipanje. Mogao sam i bez svih tih stvari. - Ali uživaš u njima.
Sjediš li u toj stolici cijeli dan? - Da, ali nema potrebe da bude presvučena.
Niti mi treba svilena postava u jakni, razni deserti od pistacija ili ostrige.
Ne mogu svi biti bogati, dušo.
2. rujna, 200 franaka. 4. listopada, 375 franaka.
20. studenog, 450 franaka. Ovome se ne vidi kraj.
Dugujete mi 10.000 franaka, i morate mi početi plaćati.
Ali nemam čime! - Imate. Charlesovim nasljedstvom.
Što radiš ovdje? Zašto danas? - Imala sam veliku svađu s Charlesom.
Radim. Ne mogu te sada primiti. - Daj. Možeš se iskrasti sa mnom.
Ne mogu. Moj nadređeni se već žalio zbog mog odsustva.
Ovo je u vezi nečeg drugog. Moram hitno razgovarati s tobom.
Molim te. Pravne je naravi.
Dobro. Pričekaj me ispred.
Htjela bih da pustiš bradu kao vojvoda od Normandije. - Koja je to pravna stvar?
Mogli bismo ti kupiti novo crno odijelo.
Ne. Ne želim, i još važnije, ne mogu si ga priuštiti.
Zar i ti mariš o novcu? - Da. Veoma.
O kojoj pravnoj stvari si htjela razgovarati? - O braku. - O braku?
Da. - Ali ti si u braku, Emma. - Točno.
I ti ćeš me ostaviti, zar ne?
Oženit ćeš neku drugu. Bit ćeš kao svi drugi.
Koji svi drugi? Emma, kao koji svi drugi?
Kao svi muškarci. - Koji muškarci? - Svi ste zli, svi do jednoga.
Ne mogu ti se sada pridružiti. - Molim te! - Naći ćemo se u hotelu večeras.
Sada, molim te idi.
Leone! - Moraš prestati ovo raditi. - Ali nisi došao! Moram razgovarati s tobom!
Znaš li što mi radiš? Ove posjete?
Svakog dana trpim šale koje kolege zbijaju na moj račun.
Kukavico! Brine te što kolege zbijaju šale na tvoj račun? Zar me ne voliš?
Zar me ne voliš? - Leone! Ovo je prava sramota.
Upropaštavate sebe s udanom ženom. Riješite je se ili ćete biti otpušteni.
Da. Ona upravo odlazi, gospodine.
Tko je to bio?
Što si uradila? - Tko je to bio? - Sudski ovršitelj.
Ne, ne, nije moguće. To ne može biti.
G. Lheureux, došlo je do neke greške.
Sudski ovršitelj nam je upravo donio nalog o pljenidbi svega unutar 14 dana.
Zar me niste čuli?
Presuda i ovrha. - Da. Morate mi pomoći. - Bojim se da ne mogu.
Bio sam prinuđen prenijeti vaše dugove kreditoru u Rouenu, g. Vincartu.
Ali obećali ste mi! - I ja sam počeo imati probleme.
Imate jednostavno previše dugova. Čovjek se lako zagubi u njima.
Ali sigurno možete urazumiti g. Vincarta?
Urazumiti? Ne poznajete ga. On je uporan kao medvjed.
Možete probati kod markiza. - Kod markiza? - Da, čuo sam da se vratio.
Sad me ispričajte, ali moram poslati ove pošiljke.
Gđo Bovary? Jeste li došli tu da date milodare? - Ne, Oče l'Abbe.
Da se ispovjedite? - Ne.
Da pitate za savjet? - Ne. Samo zbog tišine.
Jeste li probali šetati šumom? Nije nikada potpuna tišina,
ali čovjek često nađe pravu tišinu u zvukovima prirode.
Dobar dan, gospođo. Prekrasno. Divna soba.
Pisma. Dozvolite meni.
Moram provjeriti da slučajno ne skrivate zlatne novčiće.
Gospodine, došla je gđa Bovary.
Nisi se nimalo promijenila. I dalje si prekrasna kao uvijek.
Ne toliko više od kad si me odbio.
Što želiš? - Upropaštena sam.
Treba mi 10.000 franaka. - 10.000 franaka?
Moj muž je zadužio našu kuću.
Imate ćemo novac uskoro, ali nam treba 10.000 franaka danas ili će nas ovršiti.
Nemam novac koji ti treba.
Nemaš? - I ja muku mučim s novcem.
Baš mi te je žao.
Pogledajte koliko samo ima vrijednosti u ovim sitnicama. Žališ se nizašto.
Nemam novac koji ti treba.
Vjerovala sam ti da me voliš. Mjesecima sam živjela najljepši san.
Sjećaš li se pisma? Slomilo mi je srce, i opet te dolazim preklinjati.
A ti gledaš kroz mene, i opet me odbijaš?
Nemam novac koji ti treba.
Što radiš?
Što za Boga miloga radiš?
Vrati to natrag. To nije tvoje da ga daješ.
Emma. Emma!
Nije valjda sam toliko? - Da, jeste.
Ali je sigurno dovoljno za produljenje? - Nije.
Što je s mojim klavirom? - Prekasno je. Nema izlaza. Sud je donio odluku.
Zar ste mislili da ću ja vječno biti vaš dobavljač i bankar iz ljubavi prema Bogu?
Ali dug je prevelik... - Čija je to krivica?!
Dok se ja mučim kao rob, vi se zabavljate!
I onda sam ja hirovita srca? - Poštedite me moralnih pouka.
Ne škode! - Vi ste nitkov!
Usijana glavo.
Znam da nije ugodno. Svjestan sam toga.
Ali to nikad nikoga nije ubilo. To je jedini način da mi platite.
Ali možete li mi posuditi... - Ni govora.
Bili ste odličan klijent. Uživao sam u suradnji s vama.
Ali u ovom stanju, ne vidim vrijednosti u ovom prijedlogu!
Gospođo?
Gospođo Bovary?
Emma!
Gospođo Bovary?
Emma!